Heil Hitler!
Päivää.
Kiitos, neiti.
Miten menee, Barr? - Ei hullummin. Entäs itselläsi?
Sitä samaa.
Onko kaikki kunnossa? Olet tuijottanut koko illan lasiisi.
Mietin vähän asioita.
Mitä asioita? - En mitään kovin tärkeää.
Miltä loma kuulostaa? Menisit vaikka Floridaan.
Keys pitää nähdä. Pelaatko golfia?
Tai mene Havaijille. Kiinnostaako syvänmerenkalastus?
Mene jonnekin lämpimään hassaamaan rahojasi ja rentoutumaan.
Suosittelen Keysiä, Barr. Pelaatko golfia?
Kuulostaa paikalta, jonne vetäydytään kuolemaan.
Olinko oikeassa? - En halunnut loukata.
En minä loukkaantunutkaan. Olet oikeassa.
Minun pitäisi lopetella elämääni vapa kädessä.
Sen sijaan istun huteralla jakkaralla jossain hämyisessä baarissa.
Ei pahalla, George.
Älä sinä minusta välitä. Viina se vain puhuu.
Taidan lopetella tältä illalta. Olen tosissani.
Mitäs siihen sanot?
Öitä, George. Pidä huoli itsestäsi.
Nähdäänkö huomenna, Calvin? - Huomiseen, George.
Siellähän se.
Onko kolikkoa, herra? Liikeneekö muutama roponen?
Toki.
Älä silti...
Älä tuhlaa kaikkea...
Tai antaa olla.
Kiitos.
Anna lompakko ja avaimet!
Annoin viimeiset rahani jollekin pummille. Miehellä...
Annoinko luvan puhua? Lompakko tänne!
Tänne se!
Tätäkö etsit?
Nätti tyttö.
Pois tieltä.
Mennään.
En voi antaa teidän...
Tarvitsen autoani. - Häivy täältä, ukkeli!
Nyt kuolo korjaa!
Ihan totta.
SARJAMURHAAJAN KOLME UUTTA UHRIA
Hittolainen!
Olette tullut kaukaa, herra Amerikka.
Tulitte sitä paitsi jalkaisin.
Sattuuko niihin? - Njet.
Älkää suotta. Tiedän, että osaatte venäjää.
Osaatte saksaa ja ranskaakin.
Montaako kieltä ette puhu?
En montaakaan.
Huonoa tupakkaa.
Miksi osaatte niin montaa kieltä?
En tiedä. Taito tulee luonnostaan. Sanojahan ne vain ovat.
Moni asia käy teiltä luonnostaan.
Osaatteko maalata?
Luuletteko niin?
Näen katseessanne taiteen palon.
Minusta te osaatte maalata.
Tuosta teidän parrastanne on päästävä eroon.
Tulin pitkän matkan takaa. - Ja vieläpä vaivihkaa.
Herra Amerikka, yksinäinen vaeltaja.
Kunpa tietäisin, missä oikein autamme sinua.
Ei sillä ole väliä. Amerikka kiittää teitä.
Entäs te? - Mitä?
Kiitättekö tekin minua? - En ole Amerikka.
Olen pelkkä tehtävä. - Kyllähän te ihminen olette.
Voisitte hyvin kiittää. Ja minä voisin sanoa: "Mitä suotta."
Sitten voisimme skoolata.
Se olisi todella sydämellistä.
Äitini oli romanialaisten mustalaisten tytär.
Hän uskoi partaveitsen voimaan.
Hän uskoi sen ennustavan tulevaisuuden.
Saanko ajaa partanne?
Olkaa hyvä.
Tietyt parranajot ovat vain parranajoja. Eivät muuta.
Jos taas sanomme tätä erityiseksi parranajoksi-
ja ennusmerkkien etsimiseksi-
paluuta ei enää ole.
Täten julistan tämän erityiseksi.
Parranajosta ei tule täydellinen. Vain Jumala itse on täydellinen.
Jos kaikki sujuu täydellisesti enkä viillä teitä-
te epäonnistutte.
Te kuolette.
Jos taas teen virheen ja saan verenne vuotamaan-
te onnistutte ja jäätte henkiin.
En kuitenkaan voi tehdä virhettä tahallani-
vaikuttaakseni lopputulokseen.
Muuten meidät molemmat kirotaan.
Minun on tehtävä parhaani jokaisella veitsen vedolla.
Minun on yritettävä pitää käteni vakaina.
Vain jos teen vahingossa virheen vaikkapa käden tärinän takia-
katseeni harhaillessa muualle tai terän viiltäessä muuten ihoon...
Siinä tapauksessa veri lupaa hyvää. Veri tarkoittaa elämää.
Silti minun on pyrittävä täydellisyyteen.
Käsien on pysyttävä vakaina.
Teidän taas on yritettävä pysyä aivan liikkumatta.
Älkää liikkuko, herra Amerikka. Muuten kiroatte itsenne.
Täydellistä jälkeä.
Tänään kädet eivät vapisseet.
Tämä tarkoittaa kuolemaa.
Te epäonnistutte ja kuolette.
Painelkaa kasvojanne tällä. Se tuntuu hyvältä.
Onnistutte kyllä tehtävässänne.
Olemme siitä huolimatta kirottuja miehiä.
Vien teidät haluamaanne paikkaan, mutta sitten jatkatte yksin-
epäpyhään maahan.
Kiitoksia. - Mitä suotta. Nyt juodaan lasilliset.
Mitä tämä on? - Ei ainakaan vodkaa.
Taisitte luulla, että venäläinen joisi vodkaa.
Minä en tunne teitä, joten en tahdo toimia arvattavasti.
Meistä voi tulla vaikka vihamiehiä.
Luulitte ehkä tuntevanne minut. Juuri siksi juommekin giniä.
Ei tämä ole giniä, venäläisystäväni. Tämä on vodkaa.
Luulitte ehkä tuntevanne minut.
Hyvä poika.
Ihan totta!
Tulen kohta takaisin.
Haluatko mukaan?
Tule sitten.
Tule vain. - Tyyppi lahtaa väkeä.
Ja jättää valtavat jalanjäljet. Pelkkää lavastusta! Sairasta!
Kun se sekopää löytyy, lähettäkää se tänne. Näytän sille...
Kamala juttu, Ralph. Emme tiedä mitään muuta.
Sinä sentään olet hyvä poika, etkö olekin?
Minusta ainakin.
HAROLDIN HATTUKAUPPA
Hei!
Anteeksi. Minun pitää... Voinko auttaa jotenkin?
Etsin hattua.
Myydäänkö täällä tällaisia arpoja? - Raaputusarpoja.
Onko tämä ostettu täältä?
Ostitteko sen täältä? - Löysin tämän.
Näköjään on voittoakin sadan dollarin edestä.
Haluatteko siis voittorahat? - Eihän tämä ole minun arpani.
Mitä haluatte tehdä sen kanssa? - Palauttaisin omistajalle.
Ostaja kai kuvitteli hävinneensä ja heitti arvan menemään.
Käykö niin useinkin? - Välillä.
Aika hölmöä minusta.
Jätän tämän tähän.
Ettekö halua voittoa? - Ei arpa ole minun.
Säilytä sitä pari päivää. Jos voittoa ei haeta, sinä saat sen.
Ottakaa tästä koiralle. - Kiitos.
Maksan tämän. Siten koira tietää, että välitän siitä.
Miksihän tätä ei ole poltettu?
Kuka nyt rahaa polttaa? - Viranomaiset.
He tuhoavat vanhat setelit vastapainettujen setelien tieltä.
Miksihän tuo seteli ei ole päätynyt siihen polttopinkkaan?
En tiedä. Jotkut vanhat jutut pitävät pintansa.
Hei, Ed.
Kävitkö jollain toisella parturilla? - Muutama viikko sitten.
Hiukset alkavat olla jo liian pitkät. - Tulepa sitten sisään.
Viime kerrasta onkin jo aikaa.
Hiukset kasvoivat hetken aika hitaasti.
Sitten kasvutahti taas kiihtyi, joten tulin tänne.
Ei yhtään hullumpi ongelma.
Luvut ovat oikeasti väärinpäin. Peilin kautta ne näkyvät oikein.
Peilikello.
Miten olet voinut? Näytät väsyneeltä. - Olen ihan kunnossa.
Oletko varma? - Olen. Minä vain...
Minä...
Älä käännä päätäsi! Muuten voin leikata korvaan.
Mikä mieltäsi painaa? - Ei mikään, Ed. Kaikki on hyvin.
Minä vain... Ei mitään sittenkään.
En minä tiedä.
Tunnen itseni vanhaksi.
Tiedetään. Minähän olen jo vanha.
Tietyt asiat vain vaivaavat.
Osan niistä olisin voinut hoitaa toisinkin.
Osaa kadun.
Tällaista typeryyttä vain, Ed.
Itsekkään ihmisen jorinoita.
Meidän pitäisi jutella useammin.
Kyllä minä tajuan. Tiedän syynkin. Olen pikkuveljesi.
Meidän pitäisi lähteä kalaan.
Ammuin sodassa yhden ihmisen.
En minä sellaista halunnut. En halunnut tappaa.
Vaikka hän olisikin ansainnut sen.
Hän todella ansaitsi sen.
Hyvästi, herra Amerikka.
Heil Hitler!
Mein Führer.
Tule vain.
Kiitos.
Minusta oli jo korkea aika käydä treffeillä.
Onhan niitä ollut. Vai eikö sinusta?
En laske mitään hampurilaispaikkoja tai kävelyllä käymistä.
Tarkoitan... Tiedät sinä.
Tämä on ihanaa, Calvin. Kiitos. - Ole hyvä vaan.
En osannut odottaa tällaista paikkaa koululta lähtiessäni.
Lapset taatusti nauraisivat minulle. - Minusta näytät todella kauniilta.
Olen onnellinen, Calvin. Kiitos. - Mitäs pienistä.
Toivoisin voivani... Yritän vain sanoa...
Siirrä pöytää! Se on tiellä.
Olit kertomassa toiveestasi.
Olen onnellinen. Toivottavasti teen sinutkin onnelliseksi.
Kun et ole paikalla, minä...
Mitä oikein yritän sanoa?
Kun tulen takaisin, meidän pitäisi... - Kukas se siinä!
Olette Haroldin opettaja.
Pojan mukaan ymmärrätte häntä ja pidätte junien pienoismalleista.
Isäni oli insinööri, joten...
Haroldin mukaan käytätte aina aikaa yhteenlaskujen selittämiseen.
Käytätte omenoita lukujen sijaan.
Omenat auttavat lapsia...
Poika rakastaa ruokaa. - Ei niinkään omenoita.
Harkitsimme yksityiskoulua, mutta hän ei tutustuisi rahvaaseen-
jos hän ei eläisi heidän keskellään.
Kyllä hän varmasti ehtii...
Olipa mukava tavata. Haroldin kuvaus ei tee teille riittävästi oikeutta.
Kyllähän sen jokainen huomaa.
Nuorukainen? - Olen pahoillani.
Calvin on minun... Hän lähtee loppuviikosta sotaan.
Mukava tavata, herra Calvin. - Hän on Calvin Barr.
Älä jää tykinruoaksi.
Olen pahoillani, Calvin. Mitä halusit sanoa?
Ihan hirvitti tuo tahti! - Vanhemmat jaksavat puhua lapsistaan.
Miten ihmeessä pystyt tuohon? Miten kestät vanhempia ja lapsia?
Olet pyhimys. Tajuatko sen?
Mikä on vielä pyhimystäkin parempi? - En tiedä.
Sinä ainakin olet.
Rakastan sinua, Calvin. - Minäkin rakastan sinua.
Kuka siellä on, poika?
Niin? - Voisimmeko tulla juttelemaan?
Mitä asia koskee? - Saammeko tulla sisään?
Jutellaan ruokahuoneessa. Laitan kahvia.-Olemme jo syöneet.
En tarjonnutkaan ruokaa. Tarjosin kahvia.
Istukaa ihmeessä, hyvät herrat.
Hieno koira.
Kahvi on kohta valmista.
Menkää asiaan, hyvät herrat.
Oletteko kuullut pohjoisen tapoista? - Niistä on puhuttu uutisissa.
Miksi FBI on mukana? - Autamme tutkinnassa.
Miksi tulitte tänne? - Kaikki, mitä asiasta on kerrottu...
Se on peitetarina.
Lehdistö julkaisi oman näkemyksensä, joten menimme mukaan siihen.
Ymmärrän toimintaperiaatteen. - Ette taida ymmärtää. Ette vielä.
Puhutte nyt ympäripyöreitä. Menkää asiaan.
Isoisäni tunsi teidät, Barr. Hän oli korkea-arvoinen sotilas.
Hänellä oli tapana kertoa tarinoita. Jotkut uskoin, joitakin en.
Tarinat muuttuivat oudommiksi.
Perheen mukaan isoisästä tuli höperö, mutta en olisi siitä niin varma.
Yksi tarina johti toiseen. Kaikkea ei olisi ehkä pitänyt sanoa.
Kerran hän nosti minut polvelleen. Oli vuosi 1955, ja olin kymmenen.
Hän kertoi kaikenlaista yhdestä sotilaasta.
Hän ei kuvaillut miestä. Sotilas oli kuin myyttinen taruhahmo.
Vähän kuin kuningas Arthur.
Te ette kuitenkaan vetänyt miekkaa kivestä, vai mitä?
Jotain te silti teitte. Ehkä jotain vieläkin suurempaa.
Perheenne taisi olla oikeassa. - Ai höperyydestä? Ehkäpä.
Ehkä taas ei.
Meidät neuvottiin luoksenne jäljitystaitojenne takia.
Siitä on jo vuosia aikaa, kuten ehkä tiedättekin.
Olen nykyään jo vanha mies. - Yritämme pelastaa ihmishenkiä.
Jos tätä ei pysäytetä nyt heti-
tuntemamme maailma voi olla historiaa.
Mitä tämä on?
Tämä näyttää bakteeritulehdukselta tai rutolta.
Ei, monsieur Barr. Isojalka tämän teki.
Se on sairas olento.
Tällä 80 kilometrin alueella keskellä Kanadan erämaata-
koko villieläinkanta on tuhottu.
Alueella elää vain yksi olento, joka tunnetaan monilla eri nimillä.
Aivan kuin painajaismaisin influenssa olisi levinnyt kaikkialle-
mutta vieläkin pahempana.
Tuo otus on mustan surman alkuperäinen kantaja.
Se katosi, virus muutti muotoaan ja alkoi levitä lajista toiseen.
Onneksi se ei tarttunut lintuihin.
Ihmiset alkoivat sairastua ja kuolla. Lehdistö ei kerro kaikista uhreista.
Aluetta kutsutaan tappovyöhykkeeksi.
Tällainen virus ei saa päästä leviämään.
Olemme testanneet verenne.
Olette immuuni virukselle. - Miten?
Kunkin influenssakannan kohdalla pieni osa väestöstä...
Ei, vaan miten saitte vertani? - Viranomaisilla oli sitä pakkasessa.
Miksi?
Tieteellisessä mielessä olette erityislaatuinen, monsieur Barr.
Jos immuuneja oli muitakin, miksi minut valittiin?
Jotkut ovat kuolleet, jotkut vanhoja ja jotkut lapsia. Olette ainoa.
Parhaat miehemme palasivat tyhjin käsin tai eivät ollenkaan.
Rokotteen kehittämiseen menisi viikkoja tai kuukausia.
Jos emme saa petoa tapettua ja se pääsee pakoon...
Se voisi tietää maailmanloppua.
Entä jos se on jo paennut? Mitäs sitten?
Atomipommit tuhoavat keskisen Kanadan.
Pääministeri toivoi erilaista toimintatapaa-
mutta presidentti asetti aikarajan.
Olette viimeinen toivomme. Peto on liikekannalla.
Se on matkalla kotiin.
Luimme virallisen kansionne, herra Barr.
Tietyissä piireissä muistetaan, miten palvelitte maatamme sodassa.
Ja koulutuksenne... Menestystarina! Olette täydellinen.
Olitte täysillä mukana. Sellaiset vaistot eivät katoa.
Näimme, miten hoitelitte ne konnat. Ei yhtään hullummin!
Haluaisin palata nyt yhteen isoisäni tarinaan-
sodasta ja sotilaista.
Isoisä ei tiennyt tekotapaa, mutta hänen mukaansa-
joku tappoi...
Minä se olin.
Tapoin ne saksalaiset.
He olivat liikkuvaista sakkia, mutta minä seurasin heitä.
Varjostin natseja yhdestä anastetusta maasta toiseen.
Liikuin heidän mukanaan.
Kunnes aika oli sopiva.
Kunnes tiesin miehen olinpaikan.
Kunnes tiesin, että hän se oli. Sitten otin heidät kiinni.
Oletteko tosissanne? - Saksalaiset salasivat tapauksen.
Me teimme samoin.
Historia eteni, kuten kirjoissa ja kansissa kerrotaan.
Kun sain sen surkean miehen kiinni, hänen sanansa elivät omaa elämäänsä-
ja hänen ideologiansa teki tuhoa ilmankin häntä.
Tapoin vain miehen sinä päivänä.
Hänen aatteitaan ei voinut pysäyttää.
Anteeksi, mutta puhutteko toisesta maailmansodasta?
Natseilla riitti kaksoisolentoja. Heitä oli ehkä neljä kaikkiaan-
kun venäläiset iskivät Berliiniin.
Operaatio Valkyrie onnistui.
He tappoivat kaksoisolennon numero kaksi.
Viimeinen oli pelkuri ja naistenmies. Ensisijaisesti pelkuri.
Hän ampui itsensä bunkkerissa.
Hän tappoi koiransakin.
Mitä virkaa niillä viiksillä oli?
Tai sillä hiustyylillä?
Tai univormulla?
Tai koko tyylillä?
Ne olivat osa esiintymisasua. Kaikki oli mietitty.
Tyhmiä ja hyväuskoisia on helppo huijata.
Sen päivän tekoni ei vaikuttanut mihinkään.
Tapoin vain miehen. Hirviö jatkoi elämäänsä.
Lopulta sankarit voittivat sodan, en minä.
Ymmärrättekö?
Ei tämä ole mitään sarjakuvaa, vaikka kuinka toivoisi.
Nyt tiedätte kaiken. Onko nyt hyvä? - S'il vous plaît...
Mistä oikein puhutte, herrat?
Minä vain tottelin määräyksiä.
En muuta.
Tein aina kaiken, mitä käskettiin.
Ei siihen liittynyt mitään muuta.
Aiotteko siis auttaa meitä? - En ole enää teillä töissä.
Nyt teidän on valitettavasti jatkettava matkaa.
Pyydän anteeksi, jos tästä koituu teille vaivaa.
Nyt on jo myöhä ja tv-ohjelmani alkaa kohta.
Miten sen kahvin kanssa kävi? - Tehän olitte jo syöneet.
Mitäs sanot?
Odota!
Tämähän on suosikkisi. - Sinä saat sen.
Pidän siitä hyvää huolta.
Niin?
- Soititko äsken?
Soitin.
Anteeksi myöhäinen soittoaika. Toivottavasti ei tullut hämminkiä.
Keli on kylmenemään päin. - Totta.
Tein sinulle kuumaa kaakaota.
Maltas vielä.
Kyllähän vaahtokarkkeja pitää olla. - Ehdottomasti!
Hyvää! Kiitoksia. - Tein sen siitä jauheesta.
Halusitko jutella jostain vai olla vain hiljaa? Kumpikin käy.
Minulla kävi vieraita. He pyysivät tekemään yhden asian.
Keitä he olivat? - Viranomaisia.
Sekä Yhdysvalloista että Kanadasta.
Kyse on Isojalasta, Ed.
He haluavat minun tappavan sen.
Se levittää ruttoa.
Ei kuulosta hyvältä. - Ei niin.
Eivätkö he löytäneet ketään toista? - Eivät.
Miten vastasit? - Kieltäydyin.
Pystyisitkö siihen? - En halua enää tappaa.
En otuksia enkä ihmisiä.
En halua enää tehdä sellaista.
Teitkö varmasti oikean päätöksen?
Miksi pyysit minut tänne, jos et harkinnut lähtöä?
Miksi uskot puheitani?
Useimmat elävät koko elämänsä tietyllä tavalla.
Valehtelija on ja pysyy valehtelijana.
Hienostelija on ja pysyy hienostelijana.
Rehellinen mies on ja pysyy rehellisenä.
Ole varovainen, Calvin. Haluan oikeasti kalaan kanssasi.
Voitko pitää huolta koirastani?
Mukava nähdä, Barr. - Seuratkaa minua, monsieur.
Olemme tappovyöhykkeen ulkopuolella. Tuo tulipalo on turvatoimi.
Tuli ympäröi koko vyöhykkeen. - Mikään ei pääse sisään tai ulos.
Voitte valita haluamanne maastopuvun. Varmasti joku sopiva löytyy.
Saatte valita haluamanne varusteet. - Ja aseet.
Kun olette tappovyöhykkeellä, vetäydymme 80 kilometrin päähän.
Olette tämän maan ja oman maanne ainoa toivo.
Kanukeilla ei ollut järkeviä aseita-
joten pyysin oman kokoelmani tänne.
Tuo kivääri, tuo kiikaritähtäin ja tämä puukko. Ei muuta.
Merci, monsieur Barr. Merci.
Sijaintinne näkyy kartalla. Mikä tilanne?
Saitteko sen? - En vielä.
Tekö äsken ammuitte? - Kyllä vain.
Osuitteko? Mihin? - Päähän.
Eikö se kuollut? - Ei.
Missä se on? - Juoksi tiehensä.
Minne? - Löydän sen kyllä.
Aika käy vähiin. - Tiedän.
Miten itse voitte?
Otus johdatti minut alas kalliolta. Mursin pikkusormen.
Voitteko toistaa? - Viides sormi. Mursin sen.
Olkaa varovainen.
Ei sillä ollut isoja jalkojakaan. Nimitys johtaa harhaan.
Olemme tukenanne, Barr.
En ota enää yhteyttä ennen kuin olen valmis. Kuittaan.
Haude.
Kasvissyöjä.
Terve!
Hei sitten!
Rakas Calvin, en enää edes tiedä, montako kirjettä olen kirjoittanut.
Pystyn melkein kuulemaan, miten vastaisit.
Välillä kuvittelen sinun vitsailevan, ja minua naurattaa.
Sitten tunnen itseni hölmöksi.
En ole kuullut sinusta pitkään aikaan.
Olet kuulemma elossa, mutta en voi puhua kanssasi.
Et voi kirjoittaa minulle, vaikka haluaisitkin.
Kävelin tänään talosi ohi. Halusin palata yhteiseen paikkaamme.
Aika siirappista, eikö? Ja vielä minulta!
Näin postinkantajan työntävän kirjeeni ovesi alta.
Niitä ei kai enää lähetetä eteenpäin.
Yksi koulu tarjosi töitä. Olisin lähempänä vanhempiani.
Äiti on sairastellut, joten päätin muuttaa sinne.
Hyvästelin Edin. Hänellä on ikävä. Meillä kaikilla on.
Etenkin minulla.
Ole kiltti ja tule pian kotiin. Rakastan sinua.
P.S. Mitäs tykkäät postimerkistä? Pidit Dick Tracy-sarjakuvasta.
Leikkasin niitä lehdistä odottamaan. Yksikään päivä ei jäänyt välistä.
En anna niille sinun ruumistasi, kuomaseni.
En minä tällaista halunnut. Anna anteeksi.
Veljeni oli hyvä mies. Huomaavainen.
Hän oli epäitsekäs eikä tiennyt ylpeydestä mitään.
Hän rakasti yhtä tyttöä, joka oli erityinen.
Sota piti heidät erossa toisistaan, ja tyttö kuoli nuorena.
Aivan liian nuorena.
En tuntenut Calvinia, kuten veljen kuuluisi-
mutta minulla on häntä ikävä. Olen aina ikävöinyt häntä.
Mitäs sanot? - Näyttää tosi hyvältä, Ed.
Kohta on valmista. - Niin...
Oli ikävä kuulla veljestäsi. Eikö hän ollutkin Calvin?
En tuntenut häntä juurikaan, mutta hän vaikutti hyvältä tyypiltä.
Sitä hän olikin. Kiitos.
Eli...
Huhujen mukaan hän lähti lomalle-
eikä koskaan palannut.
Todella ikävä juttu.-Tiedä häntä. Hän lähti mukavaan paikkaan.
Lämmin paikka meren rannalla.
Eipä hän ainakaan kuollut yksin siinä vanhassa talossaan.
Niinpä. - Se oli siinä. Haepa sitten karkkia.
Siinä se.
No...
Pidä huoli itsestäsi, Ed.
Menetkö huomenna koulunäytelmään? - Lapsenlapseni esittää perhosta.
Poikakin on näytelmässä. Hän on kilpikonna. Päärooli.
Saanko minäkin kavuta sinne?
Puhuin sinusta kauniisti hautajaisissasi.
Kunpa olisin päässyt kuulemaan. Kiitos, kun hoidit Ralphia.
Eipä mitään.
Mitä hautasitte? - Univormusi ja mitalisi.
Hyvä.
En voi uskoa, että sinä... - Voidaanko vain olla hiljaa, Ed?
Kuulostaa hyvältä.
Täällä taas.
Jessus!
Niin?
Missä hän on? - Hän on tuo perhonen.
Siinä!
Moni perhonen olisi tähän aikaan vuodesta kuollut.
Mitä?
Vuodenaika on lopuillaan.
Hautasitko...
Hautasitko sen... Sen jutun sänkyni alta?
Hautasitko? - Hautasin.
Ajattelin, että sinun olisi parempi, jos...
- Anteeksi, Calvin. Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Hei! - Käydään kävelyllä.
Yksi oppilaani antoi tänään päiväkirjansa minulle.
Hän on Jimmy. Mukava poika.
Hän yrittää tosissaan.
Kun kysyin haavasta hänen otsassaan, hän käski lukemaan päiväkirjansa.
Luin sen lounastauolla.
Jimmy oli leikkinyt sotaa kavereidensa kanssa.
Oikeaa sotaa. - Tiedän.
Nallipyssyillä ja vastaavilla.
Jimmy oli vihollinen ja kiipesi puuhun pakoon.
Hän kuitenkin menetti tasapainonsa ja putosi ystävänsä niskaan.
Kaikki juoksivat tarkistamaan, ettei mitään sattunut. Paitsi yksi.
Tämä yksi ampui kaikki viholliset ja leuhki sitten voittaneensa sodan.
Periaatteessa hän kai voittikin.
Muiden lasten ei ollut pakko auttaa.
Viholliset hävisivät. Jimmylla oli tapauksesta paha mieli.
En tiedä, mitä hän halusi kertoa sillä.
Hän kirjoitti siitä todella tarkkaan. Asian täytyi vaivata häntä.
Hän kai halusi tietää, mitä ajattelet sellaisesta pojasta.
Hän taitaa arvostaa mielipidettäsi.
Mitä mieltä sinä olet?
Ai siitä pojasta, joka ampui muut? En tiedä.
Sellaiset päätyvät yleensä tärkeään rooliin.
Hänestä voi tulla tehtaan johtaja tai vaikka presidentti.
Nuoret ovat sinnikkäitä.
Millainen sinä olit lapsena?
Olin se, jonka päälle Jimmy putosi.
Nähdään taas, Calvin.
Huomenna...
Voisit ehkä viedä minut juna-asemalle.
En voi.
Mikset?
Koska...
Tänä iltana olen onnellinen. Huomenna en ole.
En halua nähdä sinun lähtevän.
Kun pääsemme talollesi, jatkan kävelemistä.
Ehkä seuraavan kerran nähdessämme tuntuu siltä-
kuin olisit vain pysähtynyt solmimaan kengännauhoja.
Kuule... Minä...
Tulen ihan perässä. - Ota minut äkkiä kiinni.
Tule.
Joku toinen päivä, poika.
Ehkä huomenna. Mitäs siihen sanot?
Siinä se nyt on.
Tule, poika! Nyt mennään kotiin.
Suomennos: Enni Hörkkö BTI Studios